De kommer att säga att jag har utgjutit oskyldigt blod.
Vad är blod till för om inte för att utgjutas?
Med min krok till hand fläker jag upp er från skrevet till strupen.
Jag är ute efter er.
Det här är världens läskigaste sanna historia.
Det hände för några år sen i Indiana.
Clara satt barnvakt åt Johnsons och Billy dök upp på sin motorcykel.
Egentligen var hon ihop med Michael, men hon var tänd sen länge på Billy-
-för han var lite vild och Michael så präktig.
Nå, i kväll skulle det ske - Billy skulle få det Michael aldrig fick.
- Hört talas om Candyman? - Nej.
Hans högerhand är avsågad, en krok sitter i den blodiga stumpen.
Tittar man i spegeln och säger hans namn fem gånger...
...så dyker han upp bakom en. Vill du pröva?
Billy nappade, han tittade i spegeln och sa...
Candyman.
Ingen kommer längre än till fyra.
Inte här.
Gå ner, jag har en överraskning.
Hon såg sig i spegeln.
Frågan är varför, men hon sa hans namn en sista gång.
- Candyman. - Hon släckte...
Han blev vithårig av chocken. Hon blev dödad.
Hon fläktes upp av kroken, och han dödade barnet också.
Billy kom undan, men han blev galen en tid senare.
Min rumskompis kille känner honom.
När hörde du först historien?
Polarn hörde den på radio. Sjukt, va?
Barnvakten grillade ungen i ugnen.
Gör ni en uppsats om seriemördare, eller nåt sånt?
- Nåt åt det hållet. - Då var vi klara.
Tack ska du ha. Vi ses.
De tycks bli yngre för varje dag.
Minns ni flugan med krokodilungar?
Folk spolade ner dem när de växte.
De lever i kloakerna och är nästan tio meter.
- Var hände detta? - I Miami.
De blev blinda och albino av att leva i mörkret.
Det var i New York enligt tidningen.
Då måste det vara sant!
Hur kan både Danny och Diane-
-ha drabbats av samma villfarelse med ursprung i två skilda städer?
Inse faktum, det finns inga krokodiler i kloakerna.
Nej, det är en skröna. Sånt man berättar vid lägerelden.
Dessa historier är nutida folksagor.
De återspeglar rädslorna i det urbana samhället.
Dags för lunch.
- Den stilige lektorn. - Min förtjusande fru.
Helen, har du träffat alla? Gräddan. Harold...Diane...Danny...Stacey.
- Hej. - God dag.
Då så, fortsätt att vara duktiga. Tack för era bidrag.
Vi ses.
Vill du berätta om flickan... Vad hette hon nu? Stacey?
Hon kunde knappt se mig i ögonen, Trevor.
Tja, hon råkar vara vrålkär i mig. Ungdomliga hormoner som skenar.
- Du tror väl inte... - Naturligtvis inte.
Det får jag hoppas. Vad är det?
Trevor...Du lovade att spara urbana sägner till nästa termin.
Du visste att Bernadette och jag samlar material.
Du är min kära fru, men utbildningen kan inte vänta på er.
Jag har en studieplan att följa.
Var inte sur på mig.
Ser man i spegeln och säger namnet fem gånger, dyker han upp bakom en.
- Kan jag städa här? - Visst.
Billy nappade, han tittade i spegeln och sa Candyman...Candyman...
- Candyman, va? - Har du hört om honom?
- Forskar du om honom? - Ja, vad har du hört?
Alla fruktar honom när det mörknar. Han bor i Cabrini, sa en kompis.
- Cabrini Green? - Socialens hus.
Min kompis vet allt om det där, hennes kusin bor i Cabrini.
- Han sägs ha dödat en kvinna. - Kan jag prata med din kompis?
Kitty? En kvinna här vill prata med dig.
Hon kommer.
- Helen Lyle. - Henrietta Mosely.
Kitty Culver. - Berätta om Candyman.
Jag vet bara att en kvinna i badkaret hörde ett oljud.
Hon hette visst Ruthie Jean. Det lät som om nån ville slå hål i väggen.
Hon larmade och sa att nån var på väg genom väggen.
- De trodde henne inte. - De trodde hon var knäpp.
Då ringde hon larmcentralen igen. Hon var död när de till slut kom dit.
- Var hon skjuten? - Nej...hon var dödad med en krok.
Det är sant, jag läste det i tidningen.
Candyman dödade henne.
Ja, men jag vet inget om det.
OLÖSTA MORD
SERIEMÖRDARE LÖS
HUR DOG RUTHIE JEAN?
Det här är sjukt. Det är allvar.
Det är bara förnamnet...
Det här är Cabrini Green innan det blev slum.
Jag kör inte ens förbi där. En unge blev skjuten där häromdan.
Jämför nu de här två bilderna.
- Ser du? - Nej.
Det är inte Cabrini Green, det är det här huset.
- Min lägenhet byggdes för fattiga. - Lägg av.
Kolla här får du se...
När bygget stod klart insåg stan att inget skyddade de rika.
Och de vill ha avstånd till getton.
Precis, så de förändrade lite, täckte betongen med gips...
- ...och gjorde bostadsrätter av det. - Hur mycket gav du för lägenheten?
Vänta tills du ser det här.
Här är beviset.
Mördaren, eller mördarna, de vet inte vilket-
-slog sig in via badrumsskåpet. Där finns ingen vägg.
Bara skåpet skiljer av lägenheterna.
- Vad gör du?! Nån kan vara på toa! - Den lägenheten står tom.
Kolla får du se.
Det är otroligt.
- Nån är där! En lampa tändes. - Det finns ingen där.
- Lurad. - Det var inte kul.
Jag blev inte ett dugg rädd.
- Du tror väl inte på det där larvet? - Nej, gör du?
Nej.
Då så.
Candyman, Candyman, Candyman, Candyman...
Candyman.
Fegis! Du måste säga det fem gånger.
Trevor?
- Trevor! - Vem väntade du dig?
- Vad är klockan? - Det är sent och jag är packad.
Förlåt att jag skrämde dig.
Är arsenalen nödvändig?
- Du ville ha oss klädda som snutar. - Strikt klädsel, sa jag bara.
- Varför vill du skrämma upp mig? - Gängen behärskar hela området.
Vi vänder, då!
Vi kan väl skriva nån vanlig trist skit om vandringssägner!
Här har vi ett fynd.
Ett helt område börjar tillskriva en mytisk figur sin vardagsskräck.
- Skulle Trevor och Archie banga? - Bums.
- Just det. - Kör till då.
- Vill du vänta här? - Nej.
Då går vi.
Lås bilen.
Jag har nåt du vill ha, bruden!
- Vart ska ni? - In.
- Kom hit. Vem letar ni efter? - En vän.
- Ni är inte poliser, då? - Ser ut som bängen, alltså.
Vem ska ni hälsa på?
Vart ska ni ta vägen?
Bängen på ingång bakvägen! Polis!
Ingen fara, de tror att vi är poliser.
Vänta...
- Kolla. - Tjusigt.
"Sötsaker...till sötnosarna"!
- Sno på, Helen. - Jag ska bara plåta dörren.
- Ursäkta. - För tusan, Helen.
- Här är det. - Gå inte in.
Kom...
Fan, vad det stinker.
Jag hade rätt, identisk planlösning. Det betyder att badrummet ligger där.
- Vad är det? - En kvinna dog där inne, låt bli!
Ingen fara, här syns inget.
- Vänta nu... - Här kröp han igenom, va?
- Vi hittade det, nu drar vi. - Ett ögonblick.
Håll den här.
Jag kryper bara in, sen går vi. Det är bara en tom lägenhet.
Tänk om det är knarklangare där. Ursäktar du dig och lämnar visitkort?
Vi lyssnar.
Det är tomt.
Skynda dig, var försiktig.
- Ge mig kameran. - Fem minuter max.
Jäklar!
Bernadette?
- Filmen tog slut, jag måste in igen. - Aldrig i livet! Nu sticker vi.
- Vad sysslar ni med? - Vi ska gå nu.
- Ska ni göra ett tillslag? - Nej, vi är inte poliser.
- Vi är forskare från universitetet. - Här har ni inget att göra.
Rota i folks lägenheter!
Jag heter Helen Lyle och detta är Bernadette Walsh. Kan vi pratas vid?
Här är mitt kort.
Mitt lilla barn. Kom.
- Vita kommer bara hit och strular. - Det är inte vår avsikt.
Ni forskar alltså? Vad ska ni skriva, då?
Att vi är onda? Att vi stjäl? Att vi är med i gäng?
Knarkar gör vi allihop, förstås. Alla är inte som asen där nere.
- Jag vill bara ta hand om mitt barn. - Det är en underbar pojke.
Han är allt jag har. Han heter Anthony.
Jag heter Anne-Marie.
Anne-Marie McCoy.
- Ledsen att vi störde dig. - Vi ska lämna dig i fred nu.
Det gör inget. Jag ville inte vara otrevlig.
Vita som kommer hit är sällan vänskapliga.
- Hör du, vad gör du? - Jag ska hjälpa dig.
Ska du söla ner, va?
- Tack så mycket. Har du barn? - Nej, men det vore fint. - Gullet...
Jag har dunderkoll på den här. Honom ska de inte få ta.
Vill ni veta om Ruthie Jean?
Alla har varit här. Tidningar, poliser, kriminologer.
Alla vill de höra om det.
Jag hörde henne skrika.
Det hördes rätt igenom väggen.
Jag ringde larmcentralen och ingen kom...och ingen kom.
Alla är rädda - han kan komma genom väggarna här, förstår ni.
Jag är rädd. Jag är rädd att mitt barn ska råka ut.
De får aldrig tag i honom.
- Vem då? - Candyman.
Det tyckte att det var oförskämt att peka på nåt som de ville ha.
Spottet bara yrde.
Var trevlig nu.
Hur går det för de sköna kandidaterna?
Ni lär fuska inom mitt favoritområde.
Jag ser fram emot att syna ert stoff.
Vi är inte klara än.
Just då kan jag vara till störst hjälp...
...innan ni försvinner in i den akademiska glömskan.
Allvarligt talat är vi på väg att köra över dig.
Vi har säkert nåt åt dig snart, men vi var i Cabrini i dag...
Cabrini Green - Candymans trakter.
Jagar ni krokmannen bör ni läsa vad jag skrev om honom för tio år sedan.
- Ni känner väl till historien? - Nej.
Hur ska ni då kunna köra över mig?
Sägnen dök upp redan 1 890.
Candyman var son till en slav.
Hans far hade blivit förmögen sedan han uppfunnit-
-en maskin för skotillverkning. efter inbördeskriget.
Candyman hade skickats till de bästa skolorna, med belevat folk.
Han hade en formidabel konstnärlig begåvning och var mycket i ropet-
-när det gällde att föreviga rikedom och samhällsställning i porträtt.
Det var i denna senare roll som han anlitades av en godsägare-
-för att fånga hans dotters jungfruliga skönhet.
De blev förstås passionerat förälskade och hon gravid.
Stackars Candyman.
Hennes far tog en gruvlig hämnd.
Han lejde en hop råa sällar till illdådet.
De jagade Candyman genom staden till Cabrini Green...
...där de övergick till att såga av hans högerhand med ett slött blad.
Ingen kom till hans undsättning.
Det var bara början på hans plågor. I närheten fanns en biodling.
Dussintals kupor fyllda av bin.
De slog sönder kuporna, tog vaxkakorna...
...och smetade ut dem på hans utsträckta, nakna kropp.
Han blev stungen till döds.
Sen brändes hans kropp på bål-
-och askan ströddes över Cabrini Green.
Hej.
- Anne-Marie är inte hemma. - Är du säker på det?
Hon sa att du skulle komma tillbaka.
- Vad heter du? - Jake.
Du kanske kan hjälpa mig. Jag forskar kring kvinnan som mördades.
Vet du nåt om det? Hon hette Ruthie Jean.
- Jag vet ingenting. - Har du hört nåt?
Du kan lugnt prata med mig, Jake...
...för jag är inte polis och vill inte ställa till problem.
Jag kan inte säga nåt, för då tar Candyman mig.
Candyman, det säger du? Är du rädd för honom?
Jag är inte rädd för nån, men du är galen som går här ensam.
- Det är farligt här. - Ja, jag vet.
Men jag är inte heller lättskrämd.
Du behöver inte berätta nåt, det räcker om du visar mig.
Och visar du mig var Candyman finns, så lovar jag att det blir vår hemlis.
Om du inte är för skraj.
- Bygger nån en brasa? - Ja, till festen.
- Där inne. - Finns Candyman där?
Det påstår min kompis Charlie. En pojke blev dödad där inne.
- Vem var han? - Han var knäpp, säger Charlie.
- Var han tokig? - Utvecklingsstörd. Mamman handlade.
Pojken blev kissnödig.
Mamman plockade bland varorna och pojken började att gnälla.
Då skickade hon honom över gatan. Plötsligt hör hon sin pojke skrika...
Mamma!
En tuffing rusar dit för att kolla.
Han kom ut skakande, gråtande. Han kom ut som ett skott.
Hans hår hade blivit vitt.
- Vips så var håret vitt. - Blev pojken mördad?
Ännu värre, han badade i blod och höll händerna mot skrevet.
De fann den i toan. Det är bättre att vara död än att leva utan den.
Gjorde Candyman det här?
Vänta här på mig.
Hallå?
SÖTSAKER TILL SÖTNOSAR
Candyman.
Förlåt mig, jag ska genast gå härifrån.
Hör på, jag snokar inte. Jag är inte polis, jag kommer från universitetet.
Jag ska genast gå. - Släpp mig!
Skärp er, mina kollegor vet var jag finns. Släpp mig omedelbart!
Du letar visst efter Candyman, subba.
Du har hittat honom.
Du letar visst efter Candyman, subba.
Nummer fyra, gå fram och säg repliken.
Du letar visst efter Candyman, subba.
Nummer fem, säg repliken.
Du letar visst efter Candyman, subba.
- Nummer fem. - Strålande.
- Hur fick ni tag i honom? - Vi drog igenom huset.
Vi arbetade oss ner genom kåken, då röks de ut.
Allt är under kontroll nu. Ni har tur som lever, miss Lyle.
- Dödade han Ruthie Jean? - Utan tvivel, pojken också.
Han ledde Overlords. Vi visste allt om honom.
Han har gått fri för att vi inte haft nån som velat vittna.
Vi kan inte skydda folk i Cabrini Green.
- Än grabben Jake, då? - Vi behöver bara er.
Hej, Jake.
- Tack, du räddade mitt liv. - Jag vill åka hem.
- Alldeles strax. Du var duktig. - Det var ju vår hemlis! Du ljög!
Det är det fortfarande, du behöver inte vittna.
Candyman kommer att ta mig.
Candyman finns inte, han är påhittad. Som Dracula...
...eller Frankenstein.
En ond man tog hans namn för att skrämma oss, men han är inlåst nu.
- Finns inte Candyman på riktigt? - Nej.
- Hej på dej! - Du ska ju vara en slagen hjältinna.
Nej, det är mycket bättre i dag.
- Du har väl inte ätit redan? - Nej, visst inte.
Hejsan, välkommen tillbaka! Får jag titta...
Vad skönt att du är oskadd!
Vet du vad som retar mig? Polisen gjorde noll trots två brutala mord.
- Men en vit kvinna får fart på dem. - Huvudsaken är att uslingen åkt in.
Jag har en överraskning åt dig. Du kommer inte att tro dina ögon.
- Fotona...?! - En vän på fotolinjen räddade dem.
Jag trodde att de var förlorade.
Dessutom har jag pratat med några förläggare, intresset är jättestort.
Vi kommer att bli utgivna!
Kom över i morgon kväll så börjar vi.
Helen?
- Ja? - Helen?
Vem är det?
Helen, jag är ute efter dig.
- Känner jag dig? - Nej...nej, men du tvivlade på mig.
- Jag måste tyvärr åka. - Ha inte så bråttom.
Men jag är försenad.
Du var inte nöjd med berättelserna så jag blev tvingad att dyka upp.
Bli mitt offer.
Mitt namn står skrivet på väggarna, det viskas om mig i klassrummen.
Utan detta är jag ingenting-
-så nu utgjuter jag oskyldigt blod.
Följ med mig.
Anne-Marie?
Du gjorde det!
Sluta!
Polisen! Öppna!
Stilla! Gå undan!
Ta av tröjan.
Släpp den framför mig.
Ta av behån.
Snälla, låt mig få duscha!
Släpp den häråt.
Sträck upp armarna.
Lyft på vänster bröst...höger.
- Ta av trosorna. - Låt mig tala med inspektör Valento.
Frank...
Miss Lyle, ni är gripen. Förstår ni?
- Hör nu på mig... - Förstår ni?
- Ja, men... - Ni har rätt att tiga. Förstår ni?
- Det här är vansinne. Jag anfölls... - Besvara frågan!
Jag förstår.
Runt tiotiden på kvällen kom Anne-Marie McCoy hem.
Hon fann sin hund halshuggen.
Hon ropade på hjälp. Då angrep ni henne med en köttyxa.
Ni höll fortfarande i vapnet när polis undsatte henne.
- Var finns barnet? - Jag vet inte...
Ni är sjuk.
Vill ni ha ett juridiskt ombud inför fortsatt förhör?
Ja eller nej?
Jag vill ringa ett samtal.
Lämna meddelande efter signalen.
Trevor, är du hemma? Svara!
Det är akut! Svara!
Jag är gripen av polisen. Jag finns på distrikt 1 8. Kan du hämta mig?
Så där.
- Vad är klockan? - 03.00.
- Det måste finnas en annan utgång. - Dölj ansiktet och säg ingenting.
Då går vi.
Håll huvudet sänkt.
Flytta på er. Vi gör inga uttalanden.
Vi har inget att säga! Min klient är inte åtalad!
Enligt uppgift är Anthony bortförd och kan vara i livet.
Blodet kan härröra från hunden. En misstänkt släpptes i morse.
Vi får följa fortsatt utveckl...
De sa åtminstone inte ditt namn. Det är bra.
De väntar med åtal i tron att de ska hitta ett lik. De siktar på mordåtal-
-men där går de nog bet.
- Tror ni att jag gjorde det? - Nej, det tror ingen.
Men ni har tänkt tanken?
Finns det minsta obetydliga detalj-
-som kan hjälpa oss att bekräfta din version av det inträffade?
Jag fick en total minneslucka.
Jag vaknade upp där och det var blod överallt.
Vill du ha nåt?
Säkert?
Jag måste till jobbet en sväng. Jag vill inte lämna dig ensam.
- Jag är strax tillbaka. - Trevor?
- Var var du i natt? - Jag var här och sov.
Jag trodde att du var hos Bernadette.
Älskling, jag står vid din sida. Vi ska klara av det här. Okej?
Strax tillbaka.
Tro på mig. Bli mitt offer.
- Tror du på mig? - Försvinn!
Jag har barnet. Låt mig ta dig, annars dör han i ditt ställe.
Din misstro undergrävde tron i min församling.
Utan dem är jag inget, så jag tvingades infinna mig-
-och nu måste jag döda dig.
Din död ska man skrämma barn med-
-och få älskande att famna varandra hårdare.
Följ mig och bli odödlig.
Helen?
Helen, det är Bernie.
Bernadette...
Fly!
Helen?
- Det är Bernadette, släpp in mig. - Han är här.
Bernadette, fly!
Helen! Helen?
Fly!
Trevor, han är här.
Låt honom inte döda mig.
Trevor?
Trevor!
Trevor? Trevor!
För ut henne.
Håll om mig.
Varför vill du leva?
Om du lärde dig lite av mig, skulle du inte klänga fast vid livet.
Jag är ett rykte, det är ett välsignat tillstånd, tro mig.
Att bli viskad om i gathörn, att leva i andras drömmar-
-men att slippa finnas till. Förstår du?
Gode Gud, låt honom inte döda barnet!
Trevor!
Trevor?
Trevor!
Vart ska ni? Ni kan inte lämna mig här!
Jag är försvarslös!
Nej!
Vad vet de goda förutom det de ondas övergrepp lär dem?
Undfägna mig åtminstone en kyss. Bara en utsökt...
- ...kyss. - Mördare!
Hjälp! - Han är under sängen!
Tusen milligram!
Han är under sängen! Nej, låt bli!
Ser man på, god morgon.
- Jag vill prata med min make. - Vem vill inte det?
Vad är klockan? Vart ska vi?
Vi ska till Disneyland.
Öppna! Klein, öppna!
Hur är läget?
Tomtar.
- Doktor Burke? - Ja?
Miss Lyle, jag är doktor Burke.
- Jag vill prata med min man. - Vi kan nog ordna ett besök.
Är jag intagen?
Måste jag sitta fastspänd så här?
Helen, det här...är ett beslut från åklagare om sluten vård.
Under den senaste månaden...har vi lugnat dig genom tung medicinering.
- Du minns nog föga eller ingenting. - Få hit min advokat.
Jag arbetar för ditt försvar. Vi ska avgöra om du kan stå inför rätta.
Du är åtalad för överlagt mord.
Berätta vad som hände i din lägenhet.
Visade sig mördaren för dig den kväll då du togs in?
Mördare! Mördare!
Mördare! Hjälp mig!
Han är här under sängen!
- Jag förstår inte... - Hjälp! Snälla ni!
Hjälp mig! Hjälp mig! Han är under sängen!
Det är inte möjligt.
Bernadette...?
Jag är inte i stånd till det.
Vad som än går snett så vet jag en sak:
Att ingen dold sida av mig är i stånd till det!
- Jag kan bevisa det. - Hur då?
Jag kan kalla på honom.
Candyman...Candyman... Candyman...Candyman...
Candyman.
Du är min nu.
I kväll ska vår församling få bevittna ett nytt mirakel.
Doktor Burke?
Doktor Burke!
Trevor, var hemma!
Försvinn ur mitt hem!
- Trevor...! - Vad är det, nuppan? Mer kladd?
- Vad gör du här? - Jag bor här, du vet.
Ring sjukhuset.
Låt bli telefonen.
Hur är det fatt, Trevor?
Är du rädd för nåt?
Vidrig färgsättning.
- Tänkte du tiga tills jag kom ut?! - Helen...
Du visste att jag satt inne för gott.
Vi bör nog ringa sjukhuset.
Visst.
Varsågod.
Varsågod. Vill du inte?
Ring dem!
Jag är ingen mördare.
Jag är... - Trevor, du är allt jag har kvar.
Det gör inget.
Slå nytt nummer för samtal...
De kommer alla att överge dig.
Allt du har kvar är min åtrå till dig.
Helen?
Du kom till mig.
Barnet...
- Vi gjorde en överenskommelse. - Ger du dig till mig så räddas han.
- Vi har en överenskommelse. - Jag är rädd.
- Fruktar du smärtan eller det döden? - Bådadera.
Smärtan blir raffinerad, lovar jag. Döden är ingenting att frukta.
Våra namn ska pryda tusentals väggar.
Våra trogna anhängare ska föra vidare berättelserna om våra brott.
Vi ska dö tillsammans inför deras ögon-
-och ge dem något att hemsökas av.
Följ mig och bli odödlig.
Nu är du min. Det är dags för ett nytt mirakel.
DET VAR ALLTID DU, HELEN
Det var alltid du, Helen. Det var alltid du.
Han är här.
Jag kommer.
Såja...
Vad har hänt?
- Jag visste att du skulle komma. - Bränn dem.
Brinn! Brinn! Brinn!
Hjälp!
Hjälp mig!
- Du ljög för mig! - Vi måste ge oss av nu, vi två.
Våra ben är snart aska och vi ska aldrig mer skiljas åt.
- Släpp mig! - Nej, vi är redan döda.
Kom tillbaka till mig!
Kom tillbaka!
Vi anförtror Helen till Herren vår Gud och jordfäster henne.
Av jord är du kommen, jord skall du åter varda.
Herren välsigne henne och give henne frid.
Gud allsmäktige, lyssna till våra böner om din tjänare Helen.
Hon ville i hjärtat låta din vilja ske.
Välsignad vare du av Fadern, Sonen och den helige Ande.
Herregud, titta där.
Trevor?
- Trevor? - Vad är det?
- Är allt som det ska? - Ja, ingen fara.
- Är du inte hungrig? - Nej, jag äter lite senare.
- Jag tänkte laga nåt gott. - Visst, som du vill.
Kom och hjälp mig med salladen.
Ett ögonblick, bara.
Å Ah, Helen...
Helen.
Helen...
Hur är det fatt, Trevor? Är du rädd för nåt?
Vad är det? Trevor?
Trevor?